Александр Володько — душа компании. Сочиняет стихи, прекрасно поёт. А с нами делится весёлыми фоточками.
Присланное Сашей.
Цвіт нації утоплений в вині.
Цвіт нації утоплений в вині
Й розбавлений гламурним матом.
Усе росте в фарбованім гівні,
Закінчиться ж звичайним патом.
Регоче гріх прохає відпочинку
Ну зупиніться ж ви в кінці кінців.
А справжній цвіт стоїть на ринку
З прилавочком чекає покупців.
Моє буття.
Мій світ запертий в крижаних обіймах,
Я облизні ловлю тут раз у раз.
І не візьму я участь в ваших війнах
За воду, чи за той проклятий газ.
Але ж живу і подумки борюся
З смішним життям, й отримую оргазм.
Ніколи не зломлюсь й не розколюся.
І не зверну уваги я на ваш маразм.
Казка про Золотого Сома, Діда, Бабу і бабки
І
На Чорнім морі, біля порту,
Там, де Припортовий завод,
Де хвилі сині лижуть борт,
Рибалив дід у жовтих шортах.
Гойдало човен, а у ньому
Бичків з відро, дрібна тюлька
І рибка ще якась така,
Подібна нібито до сома,
Тільки за кольором червона,
Аж помаранчово-руда.
Дід сплюнув за плече:
- Біда…-
І глянув на нейтральну зону.
- Мо’, витік нафти, хімікати.
В країні безлад і бардак. -
Подумав з пересердя так
І сому мав по тім’ю дати…
Аж риба розтулила пащу:
- Старий, ще встигнеш у розхід
Мене пустити. Ти як слід
Подумай про життя пропаще.
Я рибка не проста, чарівна,
Я не бичок, не пеленгас,
Я, може, твій останній шанс
У долі. А тобі все рівно?
У діда геть одняло мову –
Пальоним вчора був шмурдяк.
До тями, втім, прийшов сяк-так
І видихнув із хрипом слово:
- Як ти не білка з галюнами,
Не жарт, не сонячний удар,
То хочу єврів на хабар,
Щоби почати власну справу.
А ще машину, хоч би Ланос,
На кухні крани, бо течуть.
І бабі щось таке, мабуть… –
Надиктував рибині плани.
- Гаразд, старий, зроблю, що просиш.
Пускай у воду і бігом
Іди додому, — мовив сом…
Пішов старий топтати роси…
ІІ
А вдома баба, як німа.
Та хоч вези до екстрасенса!
То тиші ввечері нема,
а тут заціпило од стресу.
Лише гуде, як пилосос ,
Очей не зводить і з екрану
У плазмі. Саме тут, ось-ось,
Де «брехунець» бовтався рано.
А ще ремонт, куток м’який,
А ліжко – полігон – не менше.
Оце так сом!
І дід дурний
Розкаже все старій, не збреше!
ІІІ
Дід брів до моря, як мара.
У тещу ця стара вдалася.
І що тій жінці знову тра?
Оце він бовдур, словом, Вася!
В квартирі наче у музеї:
І холодильник, і у нім!
А стіни! Ой! А стеля, стеля!
І ламбрекени на вікні.
І у шкарпетках є заначка
(Як точно заховав їх сом!)
Там єврів чималенька пачка.
Дід ляснув носа – чи не сон –
І мало не упав від болю.
- Куплю машину і піджак,
Оце так рибка! Це так доля!
От тільки випросити як
У риби бабі крісло мера?
Нащо політика бабам?..
Вона, хоч, в принципі, мегера,
та краща тих, що нині там.
ІV
На морі шторм. Виносять хвилі
Мазут, пляшки, медуз, сміття.
Проте на березі на милю
Відпочивальники сидять.
Жують креветки, пиво цідять,
Насіння точать. Що шторми?
Вони збирали гроші цілих
Півроку.
Кидатись грішми?
Дід в море йшов, немов «нємєсний».
Він кидав сіть і ще матюк,
Аби лише старій принести
хороші вісті. Бо каюк!
Зловив. Дивився сом на діда,
Як на халявщика, лайно.
- То я на берег, рибко піду?
А ти зроби, щоби було!
Моїй старій – посада мера.
Кухарки правлять, а вона
Давно, коли стояла ферма,
Була доярка провідна.
- Гаразд, старий – промовив сом, -
Ну мер так мер, хоча в облом.
V
Політтехнологам не снилось,
як баба в мерах опинилась.
Змінилась тітка – не впізнати.
Не руки стали, а лопати.
Язик – пропелер, око хиже.
Та перегнула десь… На лижі –
І гайда правити закони
У БЮТ чи краще в Регіони…
VІ
Позвала баба знову діда
Я у Парламент нині піду.
І позіхнула дуже смачно.
- Мені б у Конча Заспі дачу,
Недоторканності мандат,
Що я народний депутат.
Машину за державні кошти.
Іди до рибки, мій хороший.
Поквапся, діду-вражий сину! –
І випхала його у спину.
VІІ
Штормило балів десять з гаком.
Відпочивальники проте,
Навприсядки, а хоч би раком,
Та лізли в море.
Не про те!
Дід кидав сіть, пірнав у море,
Сачком махав. Ревів як віл.
Та сома не знайшов, на горе,
Та сома більше не зловив.
Коли приповз до себе в хату,
Брудний і мокрий дід. Менти
Прийшли дружину забирати.
Прийшлося бабі з ними йти.
VІІІ
Три роки слідство. Рік судили.
Конфіскували все майно.
А дід кидав своє вудило
І сіть у море – тільки дно…
Коли свободі баби, наче,
урешті підійшов кінець,
дід зі шкарпетки взяв заначку
і знов повісив «брехунець».
Софія Кримовська
***
В утешение
Женщина, мужайся, ничего,
Это жизнь, бывало ведь и хуже…
Мне вот, скажем, было каково —
Одному любить тебя, без мужа?..
***
…Вернувшись от дверей, присела,
сказала, клипсу теребя:
«И что-то я еще хотела…
Ах да, тебя!..»
***
Зачем же хищно так зевать?
Так откровенно, так публично…
Прошу Вас тут не вызывать
Ассоциаций неприличных.
***
Заявка на романс
Есть даже у любви свои законы.
Пасьянс судеб — о, неисповедим.
Еще вчера мы были не знакомы,
А ныне знать друг друга не хотим.
***
Звучит воинственно: «носки».
А предназначены для носки.
(А главное, чтоб по-мужски
вести себя, а не по-скотски.)
***
Из новой автобиографии
Я не был знаменит.
Но был не столь усат.
Отбросив ложный стыд,
Пошел я в детский сад.
Я образ жизни вел.
И, гениально мал,
Ходил пешком под стол,
В который не писал.
Стоял сплошной июнь.
Сплошной ноябрь настал.
Ах, был я глуп и юн!..
А стал я глуп и стар.
Создам ли что, издам —
Рассудком стал горбат.
Меня одна из дам
Исправит, говорят.
***
Летний стоп-кадр
Чета, вполне достойная взаимности,
Дуэт, для Красной книги сбереженный:
Студентка, не лишенная невинности,
И я, поэт, свободы не лишенный.
***
Нервическая песнь
Стал я слишком усат.
Ну а был — заглядение.
Это все результат
твоего поведения.
На лице моем след,
а в душе — состояние.
Да, не в этом секрет
моего обаяния.
Я опять о своем
затянувшемся кризисе.
Отчего не живем
в непосредственной близости?
Ну а в сфере мечты…
Мы смеемся раскатисто!..
И взволнована ты.
Потому что красавица.
Увлекаешь в сады,
где любовь не карается.
Собираешь цветы —
и цветы собираются.
А стоишь у плиты —
вся плита нагревается…
Ну, любимая, ты
начинаешь мне нравиться!..
***
…Что хочешь ты — желанье изъяви, —
ей говорю, — скажи, что надо сделать!..
Я, говорит, хочу большой любви!..
Ну есть, в натуре, наглости пределы?!.
«Весела Хата» объявляет конкурс в разделах карикатуры и фотоприкола на тему: «Жить стало лучше! Жить стало веселее!»
Так как наш сайт молодой и спонсорами-рекламодателями мы ещё не обзавелись (что легко поправить, господа заинтересованные лица), то и призы пока чертовски скромны.
Разыгрываются 2 комплекта призов в категориях КАРИКАТУРА и ФОТОПРИКОЛ.
1 место — 300 грн
2 место — 150 грн
3 место — 50 грн
Работы конкурсантов и предложения отправляются через нашу контактную форму.